www.HoundDawgs.org
"Tämä on -
- tarina koiranpennusta."
"Sen nimi on..."
"Eli..."
Elliott.
"Elliott."
"Sen nimi on Elliott."
Oikein hyvä.
"Se lähtee..."
"...seikkailulle."
- Seikkailulle. - Mikä se on?
Seikkailuko? Etkö tiedä, mikä seikkailu on?
Me olemme nyt seikkailulla.
Olemme luonnon keskellä eikä täällä ole ristin sielua.
Vain tähdet ohjaavat meitä.
Onko se pelottavaa?
Seikkailuihin kuuluu sekin asia.
On oltava rohkea.
Oletko sinä rohkea?
Olet tietenkin.
Olet rohkein poika, jonka olen koskaan tavannut.
Äiti.
ELLIOTT EKSYY
Aiotko sinä syödä minut?
PETE JA LOHIKÄÄRME ELLIOTT
KUUSI VUOTTA MYÖHEMMIN
TERVETULOA MILLHAVENIIN
POHJOINEN
Yhtä kauan kuin ihmiset ovat käyneet näissä metsissä, -
- yhtä kauan on kerrottu tarinoita Millhavenin lohikäärmeestä.
LUONNONSUOJELUALUE TERVAHAUTA
Miten se laulu menikään? Ne tulevat pohjoisesta, niinkö?
Vuorilta, missä vain harva on käynyt.
Mutta joskus lohikäärme eksyy perheestään -
- ja joutuu kauas kotoa.
Sen sanotaan asuvan näissä metsissä.
Ja sen karjuntaa voi kuulla öisin.
Sanotaan yhtä ja toista, mutta minun tietojeni mukaan -
- yksikään ei ole nähnyt sitä lohikäärmettä.
Paitsi minä.
Näitkö lohikäärmeen?
Kyllä vain.
Miltä se näytti?
Se oli vihreä.
- Joka puolelta. Paitsi silmistä. - Lempivärini.
Sen silmät olivat punaiset kuin hornan tuli.
Ennen kuin ennätin silmääni räpäyttää, -
- se kallistaa päänsä taaksepäin ja avaa hurjan kitansa -
- ja tekee näin.
En hukannut hetkeäkään.
Pyörähdin syrjään ja nousin jaloilleni -
- valmiina edessä olevaan taisteluun.
Mutta kun nostin kiväärini, -
- lohikäärme pyyhältää luokseni ja yhdellä pyyhkäisyllä -
- lennättää aseen käsistäni.
Mitäs nyt?
Ei näytä kovin hyvältä.
Mutta en aikonut luovuttaa. Vielä.
Vedin esille taskuveitseni.
Ja kun se lohikäärme hyökkäsi...
Ajoin sen kotiinsa.
Taasko pelottelet lapsia, isä?
En. Minä vain valistin heitä siitä, -
- mitä noissa metsissä on.
Minä olen niissä metsissä joka päivä.
Olen nähnyt karhuja ja ahmoja, -
- ja kaikki kuviteltavissa olevat linnut.
Mutta en koskaan lohikäärmettä.
Vaikka et näekään jotain, se voi silti olla olemassa.
Ja vaikka sanot sen olevan totta, se ei välttämättä ole.
Mutta olen menossa sinne nyt.
Kerron, jos näen jonkun ison ja vihreän, joka syöksee tulta.
Herra Meacham, minä uskon sinua.
Sepä mukavaa. Minun tyttäreni näet -
- tietää yhtä ja toista, mutta ei usko ennen kuin näkee.
Jos elää elämänsä nähden vain sen, mikä on edessä, -
- menettää aika paljon.
Siinä suhteessa te olette vahvoilla.
Sillä muistakaa minun sanoneen...
Se lohikäärme on tuolla jossain.
Ja jos menette metsään, -
- jonne kukaan ei koskaan mene, -
- saatatte löytää sen.
Ellei se löydä teitä ensin.
Sainpas sinut.
Hei, Elliott!
Mistä hyvästä se tuli?
Ala tulla, Elliott!
Elliott?
Ala tulla!
Ylemmäksi!
Mitä sinä katselet?
Tännekö päin?
Olemme aika kaukana kotoa.
Siinähän sinä olet.
Nyt kukaan ei kaada sinua.
Oletko valmis, Grace?
Olen.
Hetki vain.
Älä nyt. Ei taas.
Minä vain tasaan tilit.
Yksi Jackille ja yksi sinulle?
Jotain sellaista.
Eikö teidän pitäisi mennä naimisiin?
Jep. Pidän häntä vähän epätietoisuudessa.
Katso.
Hyi!
Elliott!
Pete ja Elliott... -
- ovat menossa...
Ja sitten...
Ja sitten he menevät alas ja alas ja alas!
Ja sitten...
Mistähän se nainen ilmestyi?
Älä pelkää.
En anna hänen satuttaa sinua.
Hyvää yötä, Elliott.
Elliott.
Puu kaatuu!
Hei, Gavin.
Antoiko Jack luvan kaataa täältä saakka?
Älä Jackista välitä. Kaada vain.
Kuka antoi luvan tulla tänne?
Menen, minne käsketään.
Missä Jack on?
Tuolla.
Tämä ei käy laatuun, Jack.
Et saisi olla kaatamassa täällä saakka.
En minäkään tiennyt tästä. En antanut heille käskyä.
Kuka sitten?
Tietenkin.
Anna minun hoitaa asia.
Sinä et hoida. Siinä se pulma on.
Niinpä niin. Gavin on Gavin.
Hän on veljeni.
Minun täytyy päästä kouluun.
Odota autossa, kulta. Tässä menee vain hetki.
Katsotaan kartasta. Tarkistetaan ne.
Hei?
Odota!
Missä olet?
Kuinka pääsit sinne?
Hiljennä vauhtia!
Olet aika hyvä tässä.
Apua!
Älä päästä irti!
Ei!
Älä!
Minuun sattuu.
Kuinka vanha olet?
Viisi?
Olet aika iso viisivuotiaaksi.
Mikä sinun nimesi on?
Pete.
Sinä näytätkin Peteltä.
- Minä olen Natalie. - Natalie!
- Isä! - Natalie!
Isä!
Mitä sinä ajattelit? Et saa karata tuolla tavoin.
Mitä sinulle tapahtui?
Putosin puusta.
Putositko sinä puusta?
Mitä teit puussa?
Seurasin häntä.
Hänen nimensä on Pete.
Hei.
Pete? Sekö on nimesi?
Pete?
Odota nyt!
Mistä sinä tulit?
Tiedätkö, missä vanhempasi ovat?
Sinun perheesi?
Hei.
Mistä sait tuon?
Odota!
- Elliott! - Pete!
Odotas, pikku kaveri.
Minne sinulla on sellainen...
Hei, poika! Tule takaisin.
Tule tänne.
Varovasti, Gavin.
Ei se ole väliä.
Seriffi ja metsänvartijat sulkevat tämän paikan -
- kunnes saavat selville, mistä poika on kotoisin.
Kuulitko tuon?
Älä vaihda puheenaihetta.
Joka kerta, kun yritän saada jotain aikaiseksi, -
- sinä panet vastaan.
Ellemme olisi kaataneet täällä, -
- emme olisi löytäneet sitä poikaa.
Teemme hyvää työtä.
Tarvitaan paljon kaadettavaa.
Entä muutaman vuoden päästä, -
- kun meillä ei ole mitään kaadettava, koska sinä hosuit?
- Mitä sinä lähdet? - Mitä luulet?
Et ole ainoa, josta pitää huolehtia.
Kerro minulle, miten Pete voi.
Mikä hätänä? Kovisteliko Jack sinua?
Tunnet Jackin.
Hän on äkeissään, koska tyttökaveri astuu varpaille.
Ne punapäät.
- Varokaa! - Varokaa!
Mikä se oli?
Lähdetään metsälle.
Pete.
Herätys.
Äiti?
Elliott?
Kuinka hän voi?
Aika hyvin ottaen huomioon olosuhteet.
Ei jälkiä aliravitsemuksesta tai vammoista.
Hän taisi saada tällin päähänsä, mutta...
Onnenpoika.
Todellakin.
Kuinka hän joutui sinne?
Oli kai piknikillä tai retkeilemässä.
Hän lähti muiden luota ja eksyi.
Niin. Mutta koska?
Hän näyttää olleen siellä ties miten kauan.
Ja hänellä oli tämä.
Onko se varmasti sinun?
Melko varmasti.
Valmiina ollaan.
Hei. Kuinka voit?
Se oli pelkkä naarmu. Missä Pete on?
Vien Natalien kotiin ja palaan sitten metsään.
Ehkä siellä on jotain.
Jokin vinkki vaikka.
Voisitko soittaa, kun poika herää?
Ilman muuta.
Kun hän herää, lienee paras edetä hitaasti.
Askel kerrallaan. Että hän tuntee olonsa turvalliseksi.
Emme tiedä, mitä hän on kokenut.
Soitamme sosiaaliviranomaisille. He osaavat hoitaa tämän.
Siihen saakka hänellä on hyvä olla täällä.
Itse asiassa hän on poissa.
Kuka on poissa?
Pete.
Elliott!
- Voi hyvänen aika! - Macy, lopeta!
Älä hauku meidän koiraamme.
Pysähdy, poika!
Odota!
Hemmetti. Pysähdy heti.
Löysin hänet. Hän on pääkadun ja...
Hän oli pääkadun ja...
Kadotin hänet.
Katso.
Hei, käykää istumaan.
Mahtavaa!
Pete!
Ei hätää.
Emme satuta sinua.
Lupaan sen.
Tule tänne.
Odota.
Ei hätää. Odota.
Hengitä.
Hei, tulkaa katsomaan.
Tuoreita.
Vajaan päivän vanhoja.
Mitä tuumit?
Karhu?
Oletko nähnyt näin suurta karhua?
Luulin kerran niin. Mutta se olikin vain Bobbyn sisko.
Napataan pari jänistä.
Tuon hänet kotiin tänä iltana.
Paljon kiitoksia.
- Pidä huolta itsestäsi. - Kiitos.
Hei sitten.
Ilmoita, jos tulee ongelmia.
Tehdään niin.
Hei, Pete.
Älä pelkää. Et joudu takaisin sairaalaan.
Mennään minun kotiini.
Aurinko paistaa koko päivän, satunnaisia...
Perillä ollaan.
Tarvitsetko apua?
- Älä. Odota. - Odota.
Odota.
Oletpa sinä nopea.
Voi hyvänen aika.
Mikä hätänä, kultaseni?
Onko sinulla nälkä?
Mennään sisälle. Laitetaan jotain syötävää.
Haluan kotiin.
Tiedän sen.
Missä kotisi on? Osaatko kertoa?
Miltä sanot tästä?
Tulet kanssani sisälle, ja huomenna -
- vien sinut takaisin metsään, ja voit näyttää, missä asut.
Miltä se kuulostaa?
Kun minä olin pieni tyttö, -
- halusin oikein kovasti asua metsässä.
Minusta siellä oli ihanaa.
Se oli hauska paikka, jossa oli oravia, lintuja ja puita.
Ja kun kasvoin, -
- valitsin työkseni metsien ja kaiken siellä olevan suojelun.
Sinä kuulut siihen joukkoon.
Ja Elliott?
Kuka on Elliott?
Grace?
Oletko ihan varma tästä?
Vain kunnes saamme selville, minne hän kuuluu.
Ehkä ikätoverin seura saa hänet avautumaan.
Ehkä hän kertoo, mistä on tullut.
Ei siihen kosketa. Se syödään.
Näin.
Pakko myöntää, -
- että metsässä asuva poika, joka tekee kaiken omalla tavallaan -
- on sinun hengenheimolaisesi.
Taidamme olla eksyksissä.
Gavin tietää, mitä tekee.
Sanoit samaa viisi kilometriä sitten.
Joki on tuon mutkan takana.
Seuraamme sitä ja päädymme lähtöpaikkaan.
Joki on tuolla.
Olemme kiertäneet ympyrää.
En ole koskaan ollut näin kaukana.
Tiedätkö, missä olemme?
Katsokaa tätä.
Mitä ihmettä?
Teidän on nähtävä tämä.
TÄMÄN KIRJAN OMISTAA PETE
ELLIOTT EKSYY
Onko se lapsi tehnyt kaiken tämän?
Mitä lapsi tekisi näin kaukana?
Katsokaa tätä.
Juoskaa!
Vauhtia!
Nopeammin! Juoskaa!
Odottakaa minua!
Nouse kyytiin!
Käynnistä moottori!
Missä Gavin on?
Ala tulla!
Odottakaa!
Nyt lähdetään!
Vauhtia nyt!
Mikä tuo on?
Aja nyt vain!
Gavin, ala tulla!
Mikä se oli?
Näittekö sen?
- Se oli hirviö. - Ei, vaan paholainen.
Se oli hirviöpaholainen.
Se oli lohikäärme!
Neula laitetaan tähän ja...
Sitten se soi.
Tuo olen minä ja tuo on isäni.
Tuo on hänen veljensä. Tuossa on Grace. Minun perheeni.
Perhe.
Me olemme perhe.
Laita pääsi tähän ja kyyristy.
Nyt olet viisivuotias.
Nyt kuusi, nyt seitsemän, nyt kahdeksan ja nyt yhdeksän.
Ja nyt olet kymmenen.
Olin täällä, itäisellä puolella.
Muistan, että siellä minulla vielä oli kompassi.
- Mutta se on... - 80 kilometriä itään.
Paikasta, josta löysimme hänet.
En ole lukenut sitä kirjaa vuosiin.
TÄMÄN KIRJAN OMISTAA NATALIE
Joku antoi sen minulle, kun opettelin lukemaan.
Ei hätää.
Puhelin se vain on.
Onko tämä Elliott?
Onko Elliott ihminen?
Ei.
Mikä hän sitten on?
Seriffi haluaa jutella kanssasi, Grace.
Haloo?
Hei, Grace. Miten mysteeripoika voi?
On edelleen mysteeri.
Kuuluuko mitään uutta?
Pat kaiveli tiedostoja kadonneista.
Hän sai mennä aika kauas taaksepäin.
KADONNEEN LAPSEN ETSINNÄT LOPETETTU
Uutiset eivät ole hyviä.
VANHEMMAT MENEHTYIVÄT LAPSI MYSTEERI
Pete-raukka.
Niinpä.
Juttelin juuri sosiaaliviranomaisten kanssa.
He ottavat hänet huostaansa huomisaamuna.
Pete.
Onko Elliott mielikuvitusystäväsi?
Mikä mielikuvitus on?
Kun keksii jonkun päässään, -
- että olisi joku, jolle jutella.
Ettei olisi yksinäinen.
Ovatko ne hassuja?
Ovat.
Lentävätkö ne?
Ne tekevät ihan mitä haluat.
Siksi ne ovat mielikuvitusta.
Oletko sinäkin mielikuvitusystäväni?
Minä olen oikea.
Myös Elliott on.
Oikein hyvä.
Äiti, ulkona on hirviö.
Minun pitää palata sen luokse.
Se pelkää, kun olen poissa.
Se näyttää lohikäärmeeltä.
Mikä se lohikäärme on?
Tuo on lohikäärme.
Ihan kuin siinä laulussa.
Missä laulussa?
Isälläni oli tapana laulaa yhtä laulua.
Se kertoo lohikäärmeistä ja siitä, missä ne asuvat.
Kun tuuli, tuuli pohjoiseen vie
Niin suuntansa pohjoiseen löytää sun tie
Siks' jalkasi pilvien päälle näin käy
Tähtien valossa mitään ei näy
Kun metsän siimekseen jäät
Niin lohikäärmeen sä vierelläs näät
Mikä on pohjoinen?
Ilmansuunta.
Miten sinne pääsee?
Voi katsoa kartasta. Tai seurata Pohjantähteä.
Jos sitä seuraa niin kauas kuin pääsee, -
- päätyy vuorille.
Ja sieltä ne löytyvät. Lohikäärmeet siis.
Hei.
En ole kuullut tuota laulua aikoihin.
Voisinko jutella hetken Peten kanssa?
Hyvä on.
Nähdään kohta.
Tule tänne.
Löysit jotain, jonka kadotin.
Sieltä, mistä puut ovat karanneet.
Isäni antoi tämän minulle, kun täytin 10, -
- niin että jos eksyisin, löytäisin takaisin kotiin.
Pete-kulta, -
- muistatko, miten jouduit metsään?
Siitähän on kauan aikaa?
Olimme seikkailulla.
Kuulehan.
Menetin äitini, kun olin saman ikäinen kuin sinä.
Tiedän, miten raskasta se voi olla.
Sinun tulee tietää, ettet ole yksin.
Minä tiedänkin.
Niinkö?
Minulla on Elliott.
Voitko kertoa enemmän Elliottista?
Kuka hän on?
Minun ystäväni.
Onko tämä Elliott?
Hän on varmasti hyvin erikoislaatuinen ystävä.
Hän ei ole niin kuin muut. Mutta luulen, että hän pitäisi sinusta.
Pitäisikö?
Se nähdään. Huomenna.
Huomenna.
Kun lähden kotiin.
Kai sinä tulet mukaan?
Tietenkin.
Sinä olet hyvin rohkea.
Tiesitkö sen?
Olet rohkein poika, jonka olen koskaan tavannut.
- Gavin? - Jack.
Mitä sinulle tapahtui?
Muistatko ne tarinat, joita Meacham meille kertoi?
Lohikäärmeistäkö?
Hän ei keksinyt niitä.
Jäljitimme sitä ja löysimme puusta talon.
Yritin ampua sitä, mutta se kiskaisi aseen käsistäni -
- ja väänsi mutkille kuin tyhjää vain.
En voi lähteä metsään keskellä yötä, -
- koska luulet nähneesi lohikäärmeen.
Ai, luulin? Tiedän mitä näin.
Joo.
Et usko minua.
Me soitamme metsänhoitoyhdistykseen -
- ja kerromme, mitä näit. Sitten he saavat hoitaa asian.
Hyvä on. Ymmärrän.
Luulin, että perheenjäseneen voi luottaa.
Gavin.
Ei hätää. Nähdään aamulla.
"Elliott eksyy."
"Tämä on tarina koiranpennusta. Sen nimi on..."
Elliott.
Niin.
"Se lähtee seikkailulle perheensä kanssa."
"He lähtevät retkelle metsään."
"Elliottilla on..."
Hetkinen.
En minä kerro sitä näin.
Haluatko, että lopetan?
En.
Pidän siitä.
"Elliott ei ole koskaan ollut näin innoissaan."
"Elliott ja poika leikkivät, kun äiti ja isä pystyttävät teltan."
"Se on siellä, missä sen kuuluukin olla."
Etsitkö jotakin?
Pelästytit minut.
Mikset ole nukkumassa?
Kai samasta syystä kuin sinäkin?
Taisit kuulla siitä pojasta.
Kuulin.
Sana kulkee nopeasti tässä kaupungissa.
Miten kauan hän on ollut siellä?
Kuusi vuotta.
Kuusi vuottako?
Ei kukaan selviä metsässä kuutta vuotta.
Ei ainakaan yksin.
Hän sanoo, ettei ollutkaan yksin.
Piirsikö hän tämän?
Siinä on kuulemma hänen ystävänsä metsästä.
Se muistuttaa minua...
Tiedän, mistä se muistuttaa.
Tuostako?
Kuinka vanha olin, kun piirsit tämän minulle?
Ehkä viiden tai kuuden. Vähän ennen äitisi kuolemaa.
Siihen aikaan kuuntelit, mitä sanoin.
Sinulla oli paljon kysyttävää.
Isä.
Mitä oikeasti näit siellä?
Älä kerro taas tarinaa.
Kerro, mitä muistat.
Mitäkö muistan?
Muistan, että olin metsällä -
- ja että aurinko paistoi.
Ja tuuli puhalsi puiden lomassa.
Muistan ajatelleeni, että juuri sinne kuulunkin.
Pysähdyin purolle juomaan.
Yhtäkkiä tajusin auringon pimenneen -
- ja nousin katsomaan, mikä oli tullut sen eteen.
Ja mikä muu se oli kuin lohikäärme.
Näin lohikäärmeen.
En ole eläessäni pelännyt niin paljon.
Mutta kun nostin aseeni ampuakseni, -
- minulle tuli outo tunne.
Se oli kuin taikaa.
Ei sitä voi kuvailla muuten. Se oli taikaa.
Laskin siis aseeni ja istuin siinä.
Me istuimme eri puolilla puroa katsomassa toisiamme.
Minä vain istuin katsomassa.
Sitten lohikäärme kääntyi ja katosi metsään.
Muistan ajatelleeni, että olin oikea onnenpoika.
Tietenkään minua ei uskottu.
Tiedän, mitä minusta puhuttiin.
Pakko myöntää, että ajattelin heidän ehkä olevan oikeassa.
Mutta sitten ajattelin taikaa.
Se muutti käsitykseni maailmasta -
- ja siitä, miten näen puut ja auringon valon.
Jopa sen, miten näen sinut.
En vaihtaisi sitä mihinkään.
En yritä vakuuttaa sinua. Lopetan sen.
Mutta ehkä jonain päivänä haluaisit nähdä.
Tunnen ne metsät.
Tunnen ne metsät kuin omat taskuni.
Lohikäärme ei olisi jäänyt huomaamatta.
Petekin jäi.
Pete.
Herää, kultaseni.
Hyvää huomenta.
Oletko jo lähdössä?
Kukonlaulun aikaan.
Lähden myllylle. Minulla on asiaa Gavinille.
Soita, jos tarvitset jotain.
Kyllä me pärjäämme.
Oletko varma?
Ehdottomasti.
SOSIAALIVIRASTO
Mikä hätänä?
Ei mikään.
Menin vain vähän sekaisin.
Hei, Pete.
Tuumin, että voisimme ehkä ottaa mukaan jonkun.
Jonkun joka myös saattaa tuntea Elliottin.
Sopiiko se?
- Hei, Jack. - Huomenta.
Hei, Jack.
Hei, Calvin. Oletko nähnyt Gavinia?
Hän ja Woodrow lähtivät uudelle hakkuupaikalle -
- pariin muun pojan kanssa.
Minkä vuoksi?
Puhuivat metsästyksestä.
- Metsästyksestä? - En tiedä.
Metsästyksestä?
- Jack Magary. - Hei, Jack.
Eikö Gracen pitänyt tuoda Pete tänne?
Kyllä. Hän lähti tunti sitten.
Hän ei ole vielä saapunut.
JACK, LÄHDIN LOHIKÄÄRME- METSÄLLE. GAVIN
Ne ihmiset seisovat täällä.
En tiedä, mitä tehdä.
Hyvä on. Kiitos, seriffi. Pakko lopettaa.
Tänne päin.
Lapset, odottakaa hetki.
Elliott!
En ole koskaan nähnyt tätä osaa metsästä.
Tulkaa!
Siistiä.
Miten rakensit tämän yksin?
Elliott auttoi. Se taitaa olla piilossa.
ELLIOTT EKSYY
Elliott?
Ei, Pete. Odota.
- Lähden hänen peräänsä. - Odota, Grace.
Odota hetki.
Grace?
Isä.
Tule.
Mitä minä sanoin? Taikaa.
Elliott.
Mitä minä sanoin?
Sain sen!
Gavin?
Grace?
- Ei. Odota! - Seis!
Viekää lapset pois täältä.
Älä tapa sitä! Anna rauhoittavaa.
Mitä sinä teet?
Ei se ole vaarallinen.
Ei se satuta... Lopeta!
- Sain sen. - Ei!
- Seis!
Tässä. Lähdetään.
Elliott!
Köysi!
Tässä. Nouse ylös!
Ei!
Nyt!
Ammu, Bobby!
Lopettakaa!
Elliott!
Lennä!
Ala mennä! Mene!
Elliott.
Varokaa!
Mikä tuo on?
Isä?
Natalie?
Mikä tämä on?
Se on Millhavenin lohikäärme.
Ja minä sain sen kiinni.
Mikä hätänä, pojat? Ettekö ole nähneet lohikäärmettä?
Vetäkää se varastoon. Sisälle varastoon.
Katsokaa sitä, pojat!
Grace ei tarkoittanut, että näin kävisi.
Nätti tyttö, eikö olekin?
Tai poika? Tai se? Mikä sitten lieneekin.
Luota minuun. Tule niin pian kuin pääset.
Natalie.
Odota täällä hetki Peten kanssa.
Miten Elliottin käy?
En tiedä, mutta otan selvää.
Sinun pitää jäädä tänne.
Jäätkö, koska minä pyydän?
- Selvä. - Kiitos, kultaseni.
Me hoidamme tämän.
Lupaan sen.
Hyvä on. Saitte sen kiinni.
Mitä aiot tehdä sille?
- Ai, mitä aion tehdä? - Niin.
Tiedän tarkalleen, mitä teen.
Sinulla ei ole aavistustakaan.
Hyvä on. En ole keksinyt vielä ihan kaikkea.
Mutta tämän voin sanoa.
Tämä juttu tekee minusta kuuluisan.
- Ihmiset tulevat kaukaa katsomaan. - Gavin.
Jack pitäköön myllyn.
Lohikäärme on minun.
Ei, ei. Seis.
Mitä he tekevät sille?
He selvittävät, mikä se on ja mistä se tuli.
Ja mikseivät he ole nähneet sitä aikaisemmin.
Mitä sinä teet?
Viekää aseet pois täältä.
Se tuli metsästä ihan kuin minäkin.
Oletko tosissasi?
Mikseivät he päästä meitä lähtemään?
Me lähdemme pois. Emme enää koskaan näe ketään.
Kaikki on niin kuin ennenkin.
En halua sitä, että emme enää näkisi.
Oletko sekaisin?
Et tajua, mihin se otus pystyy.
- Ja sinäkö tajuat? - Joo.
Jos se herää, se pystyy jyräämään koko kaupungin asukkaineen.
Se on hirviö.
Eihän ole. Se on eläin.
Se on loukkaantunut ja peloissaan.
Odottakaa.
Tarvitset apua.
Tarvitset Peten.
Näittekö tuon?
Näittekö, mitä tapahtui?
Näin hyvinkin.
Lähdetään.
Tuonne ylös.
Liikettä, kaverit. Seriffi.
- Seriffi! Seriffi! - Jack.
Pois edestä. Perääntykää. Seriffi!
Pois tieltä! Seriffi!
Kiitos, kun tulitte.
Miksi tänne piti hälyttää koko ratsuväki?
Tule sisälle ja katso itse.
- Gavin. - Sanon ensin yhden asian.
Se, mistä veljeni sinulle soitti, -
- kuuluu minulle. Onko selvä.
Sain sen reilusti.
Jos joku väittää muuta, se on minun.
Se kuuluu minulle.
Haluan nähdä!
Miksi me seisomme ulkona?
Saako sitä mennä katsomaan?
Oletko kunnossa?
Mitä tuolla tapahtuu?
Minun pitää varoittaa sinua.
Se otus on vaarallinen.
Vain minä ja mieheni tiedämme, miten se hoidellaan.
Kun menette sisälle, olkaa rauhallisia. Älkää säikäyttäkö sitä.
En halua, että ketään syödään minun vahtivuorollani.
Gavin, odota.
Emme ole enää metsässä, joten se, mikä on tuolla...
Istu sinä täällä -
- puhumassa "siitä, mikä on tuolla" kunnes henki ei kulje.
Minä haluan nähdä sen. Väisty.
Odotamme tässä.
Työnnä se auki.
Mitä täällä tapahtuu?
Anteeksi, seriffi.
Se näyttää olevan jumissa.
No niin. Kuka siellä on?
Avatkaa.
Elliott.
Osaatko lentää?
Iske kovempaa.
En näe mitään.
Se oli tuossa.
Mikä oli?
Se pääsi ulos.
Meidän on löydettävä se. Tehkää tietä.
Mikä pääsi ulos?
Teidän on nähtävä itse.
Abner, tarkista piha.
Woodrow, ota eteläpuoli.
Saatko miehesi hajaantumaan?
Pyydetään tänne kopteri, sillä tämä lohikäärme osaa lentää.
Lohikäärmekö?
Raahasitko minut tänne saakka lohikäärmeen takia?
En tiedä, miten sen selittäisin, mutta hän puhuu totta.
Se oli täällä.
Se on vieläkin täällä.
- Mitä? - Se lohikäärme.
Lohikäärme on vielä täällä. Meidän on autettava heitä.
Miten sen saa pois täältä?
Osaatko ajaa?
Jotenkin, mutta isäni autossa ei ole näin paljon painikkeita.
Lopeta se, nuori nainen.
Jalkasi eivät edes ylety polkimille. Siirry pois.
Odota!
En halua satuttaa ystävääsi, poika. Haluan vain auttaa.
Nouse kyytiin.
Katsotaanpa, josko...
Hei, vanha kamu.
Kiinnittäkää turvavyönne.
Pidä kiinni!
Luulin, että se oli pakki.
Voi sentään...
Eihän se ole oikea?
Seuratkaa tuota lohikäärmettä!
Pahoittelen.
Käske lohikäärmeen pitää kiinni. Saimme seuraa.
Huomio kaikki yksiköt.
Olemme matkalla itään Millhaven Roadia jahtaamassa...
Lohikäärmettä! Se on lohikäärme!
Ei sellaista voi sanoa radiopuhelimeen.
Elliott!
Lennä!
Vauhtia!
Nopeammin!
Se on Meacham!
- Aja sivuun! - Hei, aja sivuun.
En ikimaailmassa!
Se on minun lohikäärmeeni.
Se ei hidasta.
Se ei pysähdy.
Sehän pysähtyy.
Tuo houkka on päästään vialla.
- Pydähdy! - Minä yritän.
Ei se niin hullu ole.
Pitäkää lujasti kiinni.
Se on tehtävä toisella tavalla.
Elliott! Ei!
Jack.
Lopeta!
Sinun pitää lopettaa!
Jack!
Eivät ne satuta meitä. Ole kiltti.
Lopeta, Elliott!
Älä satuta heitä! Tarvitsen heitä.
Tarvitsen heitä.
Tule pois sieltä!
Gavin?
Riko lasi.
Saan teidät ulos.
Nyt, Elliott!
- Isä! - Lennä!
Nyt mentiin!
Vauhtia!
Isä!
Ei, Grace...
No niin, Elliott.
Grace.
Tiedän.
Pete.
Pete! Odota!
Emme voi enää jäädä tänne.
Ihmiset tietävät sinusta. He tulevat etsimään.
Mutta minä en voi kadota.
ELLIOTT EKSYY
TÄMÄN KIRJAN OMISTAA PETE
PETELLE. RAKKAUDELLA, ÄITI JA ISÄ
YRITÄ LÖYTÄÄ HÄNEN PERHEENSÄ.
MINUN ÄITINI JA ISÄNI, SANOO ELLIOTT.
ET LÖYDÄ HEITÄ METSÄSTÄ. NEUVON SINULLE TIEN ULOS.
Mutta en halua jättää sinua.
Katso, kultaseni.
Kukaan ei enää nähnyt sitä lohikäärmettä.
Enkä minä kertonut siitä enää yhtään tarinaa.
Ei tarvinnut. Ei sen päivän jälkeen.
Ihmiset etsivät sitä kaikkialta, mutta sitä ei löytynyt.
Jotkut sanoivat sen lentäneen kaukana olevaan toiseen metsään.
Mutta ne olivat vain tarinoita.
Aika kului.
Lapset vanhenivat.
Puut kasvoivat. Tarinatkin suurenivat.
Loppujen lopuksi parhaatkin tarinat päättyvät.
Mutta tiedän erään, joka väittäisi ihan muuta.
On eräs poika, joka pystyisi kertomaan koko tarinan.
Hän pystyisi kertomaan senkin, mitä seuraavaksi tapahtuu.
Hän tietää, että Pohjantähti loistaa kirkkaimmin.
Hän tietää, että metsässä on taikaa, jos tietää, mistä etsiä.
Hän tietää lohikäärmeensä olevan siellä edelleen.
Ehkä, jos olet oikein onnekas, -
- niin se sama poika, -
- rohkein poika, jonka olen koskaan tavannut, -
- osaisi kertoa, mistä se löytyy.
PETE JA LOHIKÄÄRME ELLIOTT
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!